Братя Грим
Кинделсберг

Превод от немски: Цочо Бояджиев, 2009

chitanka.info

Зад Гайсенберг във Вестфалия се издига високо възвишение с три върха, средният от които носи названието Кинделсберг, на него в стари времена стоял замък със същото име, обитаван от рицари, които били люде безбожни. Вдясно от замъка се намирал един прекрасен сребърен рудник, на който те дължали огромното си богатство, и били толкова високомерни, че си изработили сребърни кегли и си играели да ги замерят със сребърни топки. Горделивостта им достигнала дотам, че изпичали огромни като колелета на каруца пити от брашно, пробивали ги по средата и ги закачали на осите на талигите си. Това било нечуван грях, тъй като много люде нямали изобщо какво да ядат. На Бог най-сетне му дошло до гуша. Една вечер в късна доба в замъка дошло побеляло човече и казало, че всички те ще умрат за три дена, и като знак за това им предрекло, че тази нощ една крава ще роди две агнета. Това се и случило, ала никой не се трогнал, с изключение на най-младият син, рицар Зигмунд, и една от дъщерите, прекрасна девица. Те се молели ден и нощ. Другите умрели от чума, а те двамата останали живи. На Гайсенберг пък живеел млад храбър рицар, който яздел голям черен кон и затова бил наричан Рицаря с черния кон. Той бил безбожен човек, който непрекъснато грабел и убивал. Този рицар се влюбил в красивата девойка от Кинделсберг и искал да се ожени за нея, ала тя постоянно отказвала, понеже била сгодена за един млад граф от Марк, който бил тръгнал на война заедно с брат й и комуто тя искала да остане вярна. След като графът все не се връщал от войната, а пък Рицаря с черния кон продължавал да настоява, тя най-сетне рекла: „Ще склоня, когато зелената липа пред прозореца ми изсъхне.“ Рицаря с черния кон тръгнал да дири из цялата страна суха липа, висока колкото зелената, и една нощ на лунна светлина изкопал последната и засадил на нейно място сухата. Когато красивата девойка се събудила, пред прозореца й било много светло, тя се спуснала натам и с ужас видяла пред себе си суха липа. Разплакана седнала под липата и когато рицарят дошъл да иска сърцето й, тя рекла отчаяно: „Никога няма да те обикна.“ Рицаря с черния кон се разгневил и я пронизал смъртоносно. Същия ден женихът се върнал, изкопал гроб, засадил до него липа и поставил камък, който може да бъде видян и до днес.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.